Nord og Syd
Herovre, Ashton. Kom og se.
En hejre har vist efterladt den. Hun kommer nok tilbage.
- Så bliver hun skuffet. - Læg det tilbage!
- Det er ikke dit. - Jo, nu.
Nej! Du må ikke tage en fugleunge fra dens mor.
Undskyld, Brett. Du har ret. Du fandt det, så du lægger det tilbage.
Hvis jeg ikke må få det, må ingen få det.
Miss Ashton! Miss Brett! Hold så op med det der!
Stop, sagde jeg jo!
Kom så. I skal op til huset.
Mr. Orry skal af sted nu.
Kom så, små damer. I skal sige farvel til jeres storebror.
MONT ROYAL-PLANTAGEN
NÆR CHARLESTON I SOUTH CAROLINA 1842
Sørgede du for mr. Orrys kuffert?
Ja. Priam fik den om bord på damperen.
- Tak. - Selv tak, ma'am.
Han er lige så ivrig efter at komme af sted.
Hvor kommer jeg til at savne jer.
Hold dig varm. Du er ikke vant til kulden oppe nordpå.
Og kom tilbage til os.
- Det skal jeg nok. - I god behold.
- Jeg forventer meget af dig, Orry. - Sig nu, hvad du sagde til mig.
Vi har haft vores uoverensstemmelser.
Din adfærd har ikke altid været så behersket, som jeg gerne så.
Din far har glemt, hvordan han var på din alder.
Det har jeg måske.
Du skal vide, at jeg er meget stolt af dig.
At have en søn på West Point er ikke småting.
Tak. Jeg skal gøre mit bedste.
Det ved jeg.
Orry!
Hvad er der sket med jer to?
Brett faldt, og jeg måtte hjælpe hende op.
Jeg har plukket den her til dig.
Mange tak, Brett. Det var sødt.
- Jeg fandt også en gave. - Løgn!
Brett ville ikke lade mig beholde den.
Den her vil minde mig om, hvor meget jeg elsker jer ...
... og Mont Royal.
Hjælp!
Gud være lovet! Nogen har hørt os.
Vær helt stille. Der er en slange inde i vognen.
Du gode Gud.
Vær helt stille, uanset hvad.
Er den giftig?
Det er den vel, Maum Sally, -
- ellers ville den unge mand ikke være så urolig for os.
- Hvor er De modig. - Tak. Mange tak.
Det var en fornøjelse.
- Hjælp Maum Sally først. - Miss Madeline, jeg kan da vente.
Hvis vi skændes, bliver vi begge syge.
- Pas på. - Tak, sir. Mange tak.
Vi er Dem evigt taknemlige.
Og jeg kender ikke engang Deres navn.
Jeg hedder Orry Main. Jeg er fra Mont Royal, længere oppe ad floden.
Jeg hedder Madeline Fabray.
Det er en fornøjelse at møde Dem.
Min far og jeg er lige flyttet fra New Orleans til Charleston.
Vores kusk er ikke vant til vejene i South Carolina.
Hestene løb løbsk.
Det må have været skræmmende.
Vi er på vej hen til min far.
Han befinder sig på en plantage i nærheden.
Lad mig eskortere Dem derhen.
Jeg har ikke sagt, hvor det er. Det er måske den anden vej.
Jeg skal til Charleston. Faktisk skal jeg til West Point.
- Militærakademiet? - Ja.
Jeg kommer ikke tilbage før om to år.
Det er jeg skam ked af.
Jeg mener, at vi ikke har kunnet tale sammen længere.
Det er sædvane i denne del af landet, -
- at en dame giver en gentleman et minde som tak for hjælpen.
- De samler vist på dem. - Undskyld?
Minder?
Den er fra en dame, der stjal mit hjerte for seks år siden ...
... da hun blev født. Min lillesøster Brett.
Miss Madeline. Mr. Villefranche siger, vi har problemer.
- Hvordan har han det? - Han har bare fået en bule.
Men vi kommer ikke til Resolute, før det bliver mørkt.
- Skal De til LaMottes plantage? - Ja. Kender De den?
De er vores naboer.
Lad mig følge Dem derhen. Vi får folk til at hente vognen.
- Men hvordan? - Kan De ride?
- Ja, men ... - Så er det afgjort.
Miss Madeline, De kender jo ikke den unge herre.
Det skal nok gå, Maum Sally.
Af en eller anden grund føler jeg, at jeg kan stole på ham.
Jeg lover, at I er på Resolute, før mørket falder på.
Hvad sagde jeg?
Er De klar?
Hvor langt er der?
Resolute ligger lige efter det næste sving.
Jeg har tabt noget.
Det var meget klodset af mig.
Ja, det var.
Tak.
Maum Sally ville sige, at det ikke var passende.
Jeg burde have givet Dem den her i stedet for.
Jeg har aldrig mødt nogen som Dem, miss Fabray.
Det ville være mig en ære, hvis De ville skrive til mig.
Det vil jeg gerne.
Vi bør vel komme videre.
Resolute er imponerende, Justin. Den ros skal du have.
Jeg håber, din datter er enig, Nicholas.
Jeg er lidt urolig. De burde have været her for længe siden.
De kom vel sent af sted. Der er længe til mørket falder på.
- Hvad med en drink i ventetiden? - Jo tak.
- Madeline. - Vi kom ud for en alvorlig ulykke.
Hvad skete der, Main?
- Hestene løb løbsk. - Vognen røg ud i floden.
Monsieur Main satte sit liv på spil.
Så fortalte han, at han var monsieur LaMottes nabo.
- Jeg er Dem meget taknemlig. - Alle ville gøre det samme.
Hvad med Maum Sally og Villefranche?
De er henne ved vognen.
Jeg sagde, De ville sende heste.
Jeg gør mere end som så. Nathaniel! Kom her, boy. Kald folkene sammen.
Jeg ville gerne hjælpe, men jeg skal nå en damper.
Sikke en skam. Men jeg vil igen sige tak.
Også jeg.
Husk nu, at De lovede at skrive.
Det skal jeg nok.
- Du må være udkørt. - Det er jeg også.
Jeg har ikke præsenteret dig for monsieur LaMotte.
NEW YORK CITY TRE DAGE SENERE
Der er stationen. Jeg kører ikke længere.
Farvel, de damer. Vi ses om to år.
Undskyld.
Du har vist brug for hjælp.
- Nej, ellers tak. - Har I hørt det?
Hvor er du fra, din bondeknøs?
Jeg er fra South Carolina.
Du skal til West Point. Er jeg ikke menneskekender?
Ja, der skal jeg hen.
Fjern venligst Deres fod. Jeg skal nå et tog.
Tak.
Hør nu her, soldaterknøs.
Mine venner og jeg tager den om bord, ellers må du rejse uden.
- Hvor meget koster det? - To dollars.
Det bør ikke koste mere end 25 cent.
Hvem tror du, du taler til? Vi er ikke dine slaver.
Nej. Nej, det er I ikke.
Så hvis De lige vil gå væk, så tager jeg den selv.
Om du eller vi læsser den, så koster det det samme. To dollars.
- De skal ikke røre ved mig igen. - Hvad vil du gøre ved det?
Tak. Orry Main.
George Hazard.
- Rart at møde dig. - Fornøjelsen er mest på min side.
Pennsylvania. Lehigh Station.
South Carolina. På vej til West Point.
Det er jeg også.
Jeg anede ikke, at denne rejse ville blive så begivenhedsrig.
Du er nok den første rigtige sydstatsmand, jeg har mødt.
Du er min første forbandede yankee.
Engang troede jeg, at alle yankee'er sjakrede med knive og blik -
- og slæbte deres naboer i retten.
Den slags har vi nogle stykker af.
Og der er vel også sydstatsfolk, der spiser flæsk og grønkål, -
- sover om dagen og tæver slaver om natten.
Nogle af os mener, at slaveri er forældet, -
- og foretrækker faktisk mere moderne metoder.
Det ved jeg skam godt.
Min familie ejer et jernværk.
Vi har også problemer med vores arbejdere.
Hazard Iron? Er det din familie?
Ja. Det er vel ikke det samme, som at sjakre med knive.
Nej, slet ikke. I fremstiller landbrugsmaskiner.
Jeg tror, at mekanisering er nøglen til Sydens fremtid.
Det lyder, som om du vil være landmand.
- Det vil jeg også. - Hvorfor så West Point?
Jeg vil lære noget, George.
Militærakademiet er den bedste uddannelse, man kan få her i landet.
Jeg vil udvikle Mont Royal.
Måske endda bygge et bomuldsspinderi.
Jeg har altid villet være soldat.
Min storebror tager sig af jernværket, så jeg kan gøre det her.
- Du er nok god til det. - Det håber jeg.
Men vi skal være hårdføre for at klare West Point.
- Ingen orlov i to år. - Dåben skulle være et rent helvede.
Jeg har aldrig været god til de boglige fag.
Gad vide, om jeg klarer den.
Det skal du nu nok.
- Jeg vil vædde om det. - Vil du det?
Det er jo ti dollars!
Når du består fra West Point, så giv mig den og yderligere ti.
- Og hvis jeg ikke består? - Så får du min, men det sker ikke.
Det her væddemål vinder jeg.
Smager vinen dig, Nicholas?
En fin årgang, Justin. Fin.
Den er fransk og ret dyr.
Jeg får den sejlet hertil via Golfen.
En krig mod Mexico vil lave ravage i min vinkælder.
Forventer du, at præsident Tyler går i krig?
Det bliver han nødt til. Det er et spørgsmål om ære.
Mexico afviser jo traktaten, der garanterer Texas' uafhængighed.
Nogle mener, at Mexico vil sælge Texas til Storbritannien.
Bliver den frygt ikke overdrevet af dem, -
- der ønsker, at Texas skal indgå i USA som en slavestat?
Hvor har du hørt det?
Jeg opmuntrer min datter til at læse og være kritisk.
Hun har en fortræffelig hjerne.
En hjerne virker lidt overflødig, Nicholas, -
- når man har et ansigt som en engel.
Endnu engang går vi til angreb.
Kom så, d'herrer. Del melonerne i to.
Parat! Skyd!
Ladning!
Træk ladestokkene!
Stamp!
Kompagniet kan lade og skyde tre gange i minuttet!
Det er, som jeg altid har vidst, det ville være.
Men bedre.
Tror du, vi vil kunne lære alt det der?
Er det din spøg? Vi bliver eksperter.
Indtil videre har vi ikke magtet at finde vores barakker.
Han ser hjælpsom ud. Undskyld. Vi er aspiranter ...
Nej, Det er I ikke!
- Undskyld? - I er ting, sir.
For at blive aspiranter, skal I overleve indvielsen.
Indtil da er I lavere end aspiranter. I er de laveste. I er ting.
Husk på det.
Gid, jeg aldrig havde set den her kuffert.
Det er vist jeres.
- Tak. - Tak.
- Jeg hedder Ned Fisk. - George Hazard.
Orry Main. Tak.
Jeg er fra Ohio.
Lehigh Station i Pennsylvania. Den har du aldrig hørt om.
Jeg er fra Mont Royal i South Carolina.
I nærheden af Charleston.
- Er du plantageejer? - Det er min far. Vi dyrker bomuld.
Med slaver.
Du kan sove et andet sted.
Jeg bryder mig ikke om at være her med din slags.
Og hvad er min slags?
Slaveejere.
Min far har en lille tobaksbedrift.
Konkurrencen fra Sydstaterne tvinger priserne ned.
Jeg måtte vente i to år, fordi der ikke var penge nok.
Men det er vel næppe min skyld.
Gu er det så. Det er din og alle andre slaveejeres skyld.
Ingen af os kan gøre noget ved det her.
Så vi må vel bare lære at leve med hinanden, ikke sandt?
Deres besøg har været alt for kort, miss Fabray.
Må jeg kalde Dem Madeline?
Ja, det har været en kort visit.
Vi kender ikke hinanden godt nok til at være dus.
Så bør vi måske lære hinanden bedre at kende.
- Godmorgen. - Godmorgen.
I to ser da ud til at have det storartet.
Det var en dejlig ridetur.
Det er en skam, at vi skal af sted.
Der kan De se. Det er flertallets holdning.
Og flertallet bestemmer.
En velopdragen ung dame bør vel lystre sin far. Ikke sandt, Nicholas?
Mine forpligtelser i Charleston bestemmer desværre over mig, -
- men din gæstfrihed har været uforlignelig. Vi er taknemlige.
Jeg lovede Maum Sally at holde øje med Villefranche.
Hun er bange for, at han har glemt, hvordan man læsser en vogn.
- Skal jeg ikke hjælpe? - Spis du bare. Det tager et øjeblik.
Deres far er meget eftergivende over for sine slaver.
Maum Sally har fået sin frihed, og min far behandler alle godt.
Naturligvis.
Undskyld! Det er jeg meget ked af.
Bare rolig, Nancy. Jeg skal alligevel skifte tøj.
- Undskyld mig. - Naturligvis.
Hvis det nogensinde sker igen, bliver det med pisken.
Jeg hedder ...
... Bent.
Aspirant Bent.
Og jeg, mine herrer ...
... er jeres eksercitsinstruktør.
Elkanah Bent, fra den stolte og uafhængige stat Georgia.
- Og De er fra Ohio. - Javel.
- Jeg kan ikke høre Dem. - Javel!
Vi fra Sydstaterne forbinder Ohio med én ting:
Oberlin College, hvor hvide og sorte -
- trodser skik og brug ved at studere sammen som ligemænd.
Er De en niggers ligemand?
Nej, sir! Jeg mener, jo, sir.
Hvad er Deres holdning? Eller De har måske ikke en?
Nej, det har jeg ikke.
- De skal svare, " Nej, sir!" - Nej, det har jeg ikke, sir!
Tak, sir.
Jeg ved, hvor svært det må have været, -
- da I herrer fra South Carolina mener, I er bedre -
- end mænd fra Georgia. Ikke sandt?
- Nej, vi gør ikke, sir! - Godt, sir!
Det glæder mig, at De er enig, selv om det overrasker mig.
Og De, sir.
Hvordan ville De sammenligne Syden med Østkysten, hvor De er fra?
- Hvilken er at foretrække? - Østkysten, sir.
- Hvad sagde De? - Østkysten, sir.
Der er kun bønder i Syden. På nær de tilstedeværende.
Som altid.
Mr. Hazard ...
... grydefabrikanten fra Pennsylvania.
Træd frem.
De skal nu demonstrere, hvordan man marcherer.
Og mr. Main ...
... vores tøsedreng fra South Carolina.
De morer Dem vist. Træd frem.
I skal nu hæve spandene ud til siden -
- og holde dem ud fra kroppen i en vinkel på 90 grader. Nu.
Dette princip kaldes strækmarch.
På min ordre stiller I jer på højre ben.
Når jeg siger " frem" , kaster I det hævede ben frem sådan.
Godt, begynd.
Stå. Og frem, ned, frem, ned, frem, ned.
Frem, ned, frem, ned. Fortsæt, mine herrer.
Frem, ned, frem, ned, frem, ned, frem, ned.
Frem, ned, frem, ned.
I må ikke spilde en eneste dråbe vand. Ikke en.
Hold armen oppe! Og frem, ned, frem, ned, frem, ned.
Frem, ned, frem, ned. Op med armene, Main.
Frem, ned, frem, ned, frem, ned, frem, ned.
Frem, ned. Op med armene. Op med dem. Frem, ned.
Frem, ned, frem, ned. Frem med benene!
Frem, ned. Hold armene i vejret.
Frem, ned, frem, ned. Frem, ned, frem, ned.
Frem, ned. Op, Main. Frem, ned, frem, ned.
Op med armene. Frem, ned.
Frem, ned, frem, ned, frem, ned. Ja. Op. Frem.
Og fortsæt. Frem, ned, frem, ned, frem, ned.
Frem, ned, frem, ned. Lad os se 90 grader.
Frem, ned, frem, ned. Op med armene.
Frem, ned, frem, ned. Hold tempoet, sir!
Frem, ned, frem, ned. Op med armen.
Frem, ned. Op med armen. Frem, ned, frem, ned.
Frem, ned. Stop!
Bliv, hvor De er!
Op at stå, mr. Main.
De har endnu ikke lært lektien.
Aspirant Bent. Disse to mænd er blevet tilstrækkeligt ekserceret.
Lad gruppen træde af.
Javel!
Fald ind.
Træd af!
Godt gået, drenge. I afslørede hans bluff.
Kalder du det bluff?
Vi har ikke hilst på hinanden. Jeg hedder George.
- Det gør jeg også. - George McClellan.
- George Pickett fra Virginia. - Også jeg. Ja, fra Virginia.
Tom Jackson.
- Klarer De den, mr. Main? - Ja, og jeg hedder Orry.
Aspirant Bent er vist lidt pirrelig.
Gudskelov kom officeren forbi.
Han hedder Ulysses, men de kalder ham Sam. Sam Grant.
CHARLESTON I SOUTH CAROLINA EN UGE SENERE
Der er post til Dem og miss Madeline.
Tak, Maum Sally.
Jeg har noget til dig, mit barn.
Hvorfor sagde du ikke det i morges?
Jeg er først lige kommet.
Sig mig, hvem eller hvad kunne være så vigtigt?
Han siger, han altid tænker på mig, og at han glæder sig til at se mig.
" Selv om træningen på akademiet kan være nådesløs ..."
... så gør tanken om, at jeg er her, at han kan klare sig igennem det.
Han siger nu ret meget efter så kort et bekendtskab.
Hvad skriver han ellers?
Du er meget glad for denne mr. Main, ikke sandt?
- Madeline, må jeg tale med dig? - Ja, far.
Justin LaMotte skriver, at han kommer til Charleston i næste måned.
Han vil gerne besøge os.
Glimrende. Jeg sørger for noget særligt til middag.
Jeg håber, du er lige så glad for at se Justin.
Naturligvis. Han er jo din ven.
Mr. Fisk.
De holder deres sabel som et lugejern.
De parerer, som om De jager krager væk.
De er ikke andet end en klodset bondeknold.
Og Dem skal jeg gøre til en soldat. En garde!
Gør Dem klar. Bøj albuen.
Ret knæet op.
Bøj albuen, sagde jeg!
Deres hoved, mr. Fisk. Parér! Sekund!
Stød! Parér! Sekund! Stød! Sekund!
De er en vittighed.
På slagmarken ville De være skåret i strimler.
Og med rette.
De er den dårligste undskyldning for en soldat, jeg nogensinde har set.
Godt, hvem er den næste i rækken?
Lad os tage Dem, mr. Main.
Til tjeneste.
Fornøjelsen er på min side.
Giv signal til spisning.
Træd af!
Hvor har du lært at fægte på den måde?
Min far mente, at det hørte sig til, så han lærte mig det.
Bent må have fået sig en lærestreg.
Se her, mit barn.
Disse stiklinger sendte mr. LaMotte fra Resolute sidste efterår.
De er meget kønne.
Du ser så ked ud af det. Tænker du stadig på Orry Main?
Jeg kan vist ikke gøre andet, Maum Sally.
Hans breve var så vidunderlige.
De var en af årsagerne til, at jeg blev forelsket i ham.
Men han skriver ikke til mig længere.
Du bliver nødt til at glemme ham.
Unge mænd afgiver altid løfter, de aldrig kan holde.
Det er det, far siger:
" Soldater har omflakkende hjerter."
Han siger, jeg skal glemme ham, men det kan jeg ikke.
Lige meget, hvad jeg gør.
Madeline, vores gæst er vist allerede ankommet.
Han kunne ikke nægte sig selv vores selskab længere.
Monsieur LaMotte. Godt at se Dem igen.
De er skønnere end nogensinde.
Men kald mig dog Justin.
Det er efterhånden passende, min kære.
Som De vil. Justin.
Herligt.
Jeg beder onkel John dække op til en mere.
Tak, Maum Sally.
Jeg har gemt en meget spændende brandy til dig.
Undskyld mig. Jeg får den lige op fra vinkælderen.
Du er alt for elskværdig, Nicholas.
Det er ikke passende, men jeg tog mig denne frihed.
- Jeg håber, du tager imod den. - Hvor betænksomt ...
Justin.
Jeg burde virkelig ikke, men jeg kan ikke stå for overraskelser.
Hvor er den smuk. Tak.
Den er ikke halvt så smuk som dig.
Jeg klarer den ikke. Mahan æder mig levende i det fag.
- Jeg egner mig ikke til West Point. - Du er jo den bedste rytter.
Du er en god skytte. Og guderne må vide, at du kender en sabel.
Men jeg kan ikke huske det her.
Jeg hjælper dig med at terpe, indtil du kan det udenad.
Det virker så nytteløst. Jeg vil ikke engang være soldat.
- Ville du ikke udvikle Mont Royal? - Jeg må nok vælge en anden vej.
Det er vist noget andet, der går dig på.
Og det har vist ikke noget med militærhistorie at gøre.
Hvor længe er det siden, at du har hørt fra Madeline?
- Fisk. - Ned.
Havde du ikke vænnet dig til os?
Du har ikke talt om at flytte barak.
Jeg flytter ikke barak.
Jeg går ud af akademiet.
Min far faldt ned fra høloftet. Han kom slemt til skade.
Nu skal jeg drive gården, for der er ikke andre.
- Det er jeg ked af. Det er uheldigt. - Er der noget, vi kan gøre?
Du kunne jo godt hjælpe. Men det gør du ikke.
Du beholder dine slaver og presser priserne ned, -
- så folk som os altid sidder hårdt i det.
Spar mig for din medlidenhed. Sæt den i banken med alle pengene.
Hvad siger du til en tur til Benny Haven's?
- Nu? - Har du ikke brug for en opstrammer?
Vi er dem, der har flest strafpoint.
- Vi har over 150 hver. - Og hvem er skyld i det?
Ja, det var Bents værk.
Men hvis vi får over 200 på et år, bliver vi smidt ud.
- Og hvis vi ... - Vi bliver ikke opdaget.
Hvem ville være skør nok til at gå ud i aften?
Pas på. Der er is.
Du har ret, George. Hvem ville være skør nok til at gå i aften?
Sådan. Værsgo.
Vend dig ind mod væggen. Du kommer her.
Husk nu, at I ikke skal se på hinanden.
Så er der styr på jeres æreskodeks.
Hvis en officer nu spurgte jer om I havde set hinanden drikke, -
- så kunne I sværge på, at I ikke havde set noget.
Tak, Benny.
Skål.
Hør, George. Jeg har tænkt over noget.
- Vi kunne faktisk hjælpe Fisk. - Hvordan det?
Vi får penge hjemmefra.
Vi kunne give ham penge, så han kunne hyre nogen på gården.
Fisk er for stolt. Han tager ikke imod almisser.
Jo, hvis vi gør det til et lån.
Det bliver bare et meget langfristet lån.
Vi ville nok være lidt på spanden, men det ville være det værd.
Du har ret. Det ville det være.
Lad os gøre det.
- Har du det ikke bedre? - Jo. En lille smule.
Men jeg tænker bare hele tiden ...
- Nej, nej. - På Madeline?
Hvorfor besvarer hun ikke mine breve?
Det kunne være så meget. Du kender hende jo knap nok.
Jeg kender hende godt nok til at tro ...
Hvad er der?
Ingen. Bare en civilist fra landsbyen.
Det gør du bare ikke igen. Jeg blev lige ti år ældre.
Kom af sted, drenge. Jeg har lige set en korporal ude bagved.
- Fandens. - Kom så!
Stop! Stop!
Stien er derhenne!
- George, George, George. - Hjælp! Hjælp mig!
- Han er faldet igennem. - Hjælp!
- Fint. Så indhenter han os ikke. - Han drukner jo måske.
- Jeg tænkte nok, du ville sige det. - Hjælp mig.
- Isen er revnet. Læg dig ned.
Hold ud, Bent. Vi får dig op.
Tag min hånd.
Sådan.
Giv mig din hånd.
Kom så.
Kom så. Du kan ikke blive her, Bent.
Du får bare lungebetændelse.
Det ved jeg godt.
Jeg klarer mig ... uden jeres hjælp.
Den taknemlighed gjorde det umagen værd.
Han kan i det mindste ikke indberette os. Vi reddede ham.
Det må de andre ikke få at vide. Så får vi ballade.
Det lyder ikke godt. Du burde gå til militærlægen.
Nej, jeg har det fint.
Hazard, Main, I er begge to blevet indberettet.
Bent.
Han indberettede os, efter vi havde reddet ham. Er det ikke utroligt?
Kom ind.
- Hvad vil De, Main? - Tilladelse til at gå til læge.
Hvorfor? De ser da sund og rask ud.
- Jeg er meget syg. - Jeg tror, De er simulant, Main.
De vil bare skulke fra tjenesten.
- Korporal Bent, jeg sværger ... - De får ikke lov.
Og se, hvad der sker med skulkere, mr. Main.
Fra dette øjeblik får De ti timers ekstra vagttjeneste.
Træd af ... sir.
- Er det ikke aspirant Grant? - Jo, det er.
Hvad laver De herude i det her vejr?
Arbejder strafpoint af.
De burde være på hospitalet.
Nej, ellers tak. Jeg har det fint.
Skal jeg bede en officer om at få dig afløst?
Nej, sir.
- Jeg skal arbejde strafpointene af. - De bliver en god soldat, mr. Main.
Hvis korporal Bent ikke slår Dem ihjel først.
Hvis Grant ikke havde sørget for at få dig afløst, -
- ville du være frosset ihjel.
Vi skulle have ladet Bent ligge.
Det var jo dig, der insisterede.
Men tingene har faktisk løst sig.
Fra nu af holder Grant og hans venner øje med Bent.
Tror du ikke, Bent vil mene, det er vores skyld og komme efter os?
Nej. Han er for fej til at lægge sig ud med Grant.
- Han går efter de små i systemet. - Jeg har aldrig mødt nogen som ham.
Ja, han er en rigtig led karl.
Jeg er glad for, at du ikke døde af kulde.
Hvorfor?
Jeg vil takke dig, fordi du lånte mig penge, så jeg kunne blive.
Jeg har nok taget fejl af sydstatsfolk.
Måske, men husk på, at Bent er fra Georgia.
Ja.
- George, gider du sende det for mig? - Ja da.
Gør du stadig kur til Madeline?
- Hvis ikke hun snart skriver ... - Det gør hun nok.
Men hvis ikke, så har jeg en søster, der er ugift.
Vi skal af sted.
Farvel.
LEHIGH STATION I PENNSYLVANIA 1844, HALVANDET ÅR SENERE
Goddag, mr. McCullough.
Støberiet ligger dernede, og der er det nye bibliotek.
Mor! Far! Så er de her!
- Er det dit hus? - Hej, George.
- Halløj, George! - Goddag, George.
- Kom så. - Endelig.
- Goddag, mor. - Velkommen hjem, min søn.
- Ser han ikke godt ud? - Endelig er jeg hjemme.
- Det har været to lange år. - Det er godt at se dig.
Tak.
Mine forældre: Maude og William Hazard.
- Goddag? - Velkommen til Belvedere.
- Tak. - George har skrevet meget om dig.
- Tak for invitationen. - Min bror Stanley.
- Velkommen. - Og Billy.
- Billy. - Er det rigtige sabler?
Ja. Prøv at se.
Pas på, Billy. Den er farlig.
Min bror glemte at præsentere mig.
Nej da.
- Virgilia Hazard. - Det er en fornøjelse, miss Hazard.
Jeg har hørt så meget om Dem.
George siger, De er fra Syden.
- Ja. Fra South Carolina. - Har De slaver?
Det har min familie, ja.
- Er De ond, mr. Main? - Åh nej, ikke nu igen.
Virgilia!
Folk som mr. Garrison viser sydstatsfolk, at de volder ondt.
- Det er vores pligt ... - Virgilia.
Bad jeg dig ikke holde op med at læse det vrøvl?
Det er ikke vrøvl. Det er sandheden.
Sådan råder Virgilia bod på, at hun ikke blev født som mand.
Tal ikke ned til mig, Stanley Hazard.
Så er det nok, Virgilia.
- Lad os nu gå indenfor. - Ja, lad os det.
Jeg skal vist ønske dig tillykke.
Mor skrev, at du er forlovet, men ikke, hvem pigen er.
Miss Isabel Truscott fra en af de fineste familier i Pennsylvania.
Det tvivler jeg ikke på.
George skrev, at du gerne ville se støberiet.
Ja, jeg vil gerne vide alt om Hazard Iron.
Det er landets største støberi.
Vores kedelplader bruges på skibe og på alt, der bruger dampmaskiner.
- Som et spinderi? - Som ti eller tolv af dem.
Er De imponeret?
Ja. Deres støberi er en åbenbaring.
Vi bør bygge et spinderi i South Carolina.
Jeg håber, min far indser det.
Han ved vel, at økonomien bliver stærkere, hvis I selv producerer.
Ja, men han er en stærk modstander af industrialisering.
Det er en skam.
Der er noget, du skal se, far.
- Vil I have mig undskyldt? - Ja.
- Hvem bor der? - Vores arbejdere.
Immigranter fra Irland, Tyskland og Wales.
Der er mange flere nu.
De er ikke meget bedre end jeres slaveboliger.
De er værre.
Her har de da et valg. Vi ejer dem ikke.
Vi tvinger dem ikke. De kan tage af sted, når de vil.
En tom mave er en ret god grund til at blive.
Kan du ikke lide måden, vi driver støberiet på?
Jeg behøver vel ikke billige alt her, -
- ligesom du ikke behøver billige det, vi gør.
Du har vel ret. Der er nok plads til fremskridt på begge sider.
Ja. Det var derfor, jeg ville tage ved lære af jer yankee'er.
Mener du det med spinderiet alvorligt?
Når jeg kommer ud af hæren, vil jeg overtale min far.
Hvis vi leverer delene, får du ikke et bedre tilbud.
Det argument vil jeg bruge på min far.
Den slags mad får vi ikke på West Point.
Godt, at det er jer, der er der.
Suppe, mr. Stanley.
- Du kommer for sent igen, Billy. - Undskyld.
Husk at lægge servietten i skødet, Billy.
Salt og peber, mr. Main?
- Tak, miss Truscott. - Selv tak, mr. Main.
Det er trist, at De snart skal af sted.
Ja, men jeg skal besøge en ven i Charleston, før jeg tager hjem.
En ven, mr. Main?
Det må vist være en dame.
Hvad siger man om præsidenten?
Man synes godt om ham.
Men jeg har skam nydt at være her.
Har du læst om mr. Polks holdninger?
Jeg tror, at Polk annekterer Texas, hvis han bliver valgt.
Hans politik er jo ekspansionistisk.
Men det er forkert. Texas tilhører Mexico.
Og hvis han gør det, så bliver der krig.
Jeg håber bare, at Orry og jeg kommer med i krigen.
Vi skal i givet fald kæmpe under general Zachary Taylor.
Mr. Polk mener, USA har krav på kontinentet.
Hvis landet skal strække sig fra kyst til kyst, bliver der noget at se til.
Medmindre Gud slår ham ihjel først, som han fortjener.
Kan I ikke se det? Det er bare et andet navn -
- for fortsættelsen af slaveriets ækle eksistens.
Ti stille, Virgilia.
Nej, ikke denne gang, mor.
Jeg kan ikke bare høre om min brors og en slaveejers kamplyst, -
- når alle ved, at denne krig er fandens værk.
George! At annektere Texas som en slavestat ...
Du læser vist stadig dine slaverimodstandere.
Jeg læser ikke kun, George. Jeg har meldt mig til sagen.
- Og mine penge støtter sagen. - Virgilia.
Det har jeg ret til. Jeg er en voksen kvinde, der træffer sine egne valg.
Jeg vil bekæmpe den syndige ondskab i Syden.
Miss Hazard.
Hvis De vidste mere om Sydstaterne, ville De ikke dømme os så hurtigt.
Mr. Main, jeg ved alt, hvad jeg har brug for at vide.
Jeg vil ikke sidde ved samme bord som en mand, -
- der har valgt at holde sine medmennesker i fangenskab.
Jeg må desværre undskylde på min søsters vegne.
Indimellem lader hun sine følelser løbe af med sig.
Fortæl os om dine planer med bomuldsspinderiet.
Ja.
CHARLESTON I SOUTH CAROLINA EN UGE SENERE
Friske bær, søde bær. Bær uden for deres gadedør.
Friske bær!
Der er ingen hjemme.
- Er det ikke Fabrays hus? - Jo, men de er væk nu.
Hvor er de taget hen?
Jeg ved det ikke, men huset har været forladt i en uge nu.
- Tak. - Javel.
Jordbær! Blåbær!
Orry! Orry, du er kommet hjem!
Det er godt at se Dem hjemme igen.
Er der noget i vejen?
- Jeg er bare træt, min søn. - Og bekymret for bomulden.
Vi fik ikke nok regn.
Slaverne skal vande manuelt.
Høsten bliver nok lille alligevel.
Vi kunne tjene penge, hvis vi bearbejdede vores egen bomuld.
Det har vi jo talt om før.
Hos Hazard Iron så jeg hundrede måder at udvikle Mont Royal på.
Du er meget opsat på at ændre dit hjem.
Hvis vi ignorerer udviklingen, går vi i stå, som Hazard siger ...
Dine venner ved sikkert meget om at drive et støberi.
En plantage er anderledes.
Hvert år bliver Sydstaterne svagere, ...
... fordi vi holder fast i manuelt arbejde.
Så er det godt! Jeg vil ikke tale om det.
- Far, hvis du bare ... - Du er lige kommet hjem.
Gå ind til din mor i stuen.
Jeg kommer om lidt.
- Jo, han gør! - Nej!
Godt, hvem er det, I taler om?
Brett siger, at Priam ikke fortjener at få pisk.
Vi pisker da ikke vores slaver.
Jo, siden Salem Jones blev forvalter.
Den nye forvalter, far skrev om?
Priam gør ikke noget forkert, men Salem Jones pisker ham alligevel.
Priam er storsnudet ligesom sin søster.
Hvad har Semiramis med det her at gøre?
Siden Salem Jones begyndte at dele leje med Semiramis, -
- har Priam været underlig og fået mange pisk.
I to går ovenpå og opfører jer ordentligt.
Hvem fanden er du?
Orry Main, mr. Jones.
Jeg ville hilse på Dem, når jeg var færdig her.
Hvad har Priam gjort, siden du prygler ham?
Det er mere hans holdning. Priam udviser ikke den passende respekt.
En god forvalter nyder folks respekt uden at prygle dem.
Og vi pisker ikke slaver på Mont Royal, så slip Priam fri.
Deres far bad mig behandle dem, som det passer mig.
Det passer ikke mig, at du pisker dem.
Især, fordi du ser ud til at nyde det.
Du gør bare, hvad jeg siger, og slip ham fri.
Nu!
Cuffey, Caesar! Slip ham fri!
Du har været væk i to år, og du skal tilbringe seks år mere i hæren.
Du driver ikke Mont Royal endnu. Du skal ikke blande dig.
Salem Jones får mere arbejde ud af negerne.
Det er forkert. Hans grusomhed gør jer begge uret.
Salem Jones ved nu et og andet.
Hvad med slaven Nat Turner, der myrdede 55 hvide mennesker?
For ti år siden i Virginia.
Modstanderne af slaveri hidser slaverne op imod os.
Tillet, Orry, lad nu være.
Vi har kun så kort tid sammen. Lad os nu ikke ødelægge den.
Undskyld, mor.
Vi skal til bryllup, så vi har ikke brug for postyr.
- Hvis bryllup? - Justin LaMotte. Det skrev jeg.
Nå ja. Hvem er bruden?
Hun er den smukkeste pige, du har set.
En kreoler fra New Orleans. Hun hedder Madeline Fabray.
Vil du, Justin, have Madeline Eugenie til din ægtehustru?
Vil du elske, ære og skatte hende -
- og forsage alle andre, så længe, som I begge lever?
Ja.
Vil du, Madeline Eugenie, have Justin til din ægtemand?
Vil du elske, ære og adlyde ham -
- og forsage alle andre så længe, som I begge lever?
Ja.
Så forkynder jeg jer at være ægtefolk både for Gud og for mennesker.
Lad os ønske dem tillykke.
Tillykke.
Jeg ønsker Dem alt det bedste, mrs. LaMotte.
Det er meget venligt af Dem.
Tak, fordi De ville komme.
Monsieur Main. Det glæder mig, at Deres familie kunne komme.
Så kan jeg takke Dem igen for den venlighed, De udviste min datter.
Havde hun da tænkt sig at gifte sig med Justin?
Nej, det havde hun ikke.
Men det var min plan fra første færd.
Jeg vidste, han ville være perfekt for Madeline.
En ældre ægtemand, som er forstandig og mere rolig.
Ser man det.
Nå, men fortæl mig, hvordan De har det i hæren.
Så godt, som man kunne vente. Tak.
Farvel.
- Cuffey, sadl min hest op. - Javel.
Orry, du må ikke tage af sted endnu.
Jeg må spørge dig om noget.
Hvad kunne dog betyde noget nu?
Hvorfor holdt du op med at besvare mine breve?
Hvad?
- Du holdt op med at besvare mine. - Nej ...
Far.
Det var min far. Han tilintetgjorde dine breve.
Hvad?
Han ønskede, at jeg giftede mig med Justin.
Jeg vidste ikke, hvor højt han ønskede det.
Nu er det for sent.
Hver eneste dag har jeg tænkt på, at du skulle være min brud.
Du må hellere tage det her tilbage nu.
Tror du ikke, at jeg også drømte om dig?
- Jeg tager af sted. - Går De, Main?
Vi ses igen, når De er færdig med militærskolen.
Kom, søde. Vore andre gæster venter på os.
Justin.
Jeg ventede dig ikke så tidligt.
Du har været heroppe i en halv time, min kære.
Jeg troede, at du var parat til mig.
Hvor er du smuk.
Så smuk.
Hvad er der i vejen med dig?
Ikke noget.
Du er altid så fraværende.
Men ikke i nat.
Jeg skal vise dig, hvad det vil sige at være min hustru!
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]